BOH JE NÁŠ SPOJENEC A POMOCNÍK

„Lebo všetky Božie prisľúbenia, koľko ich je, v ňom sú „áno", a preto je skrze neho aj naše „amen“ Bohu na slávu.“ (2 Kor 1, 20)

Boh nenechal ľudí napospas, odkázaných samých na seba. Stal sa im verným spojencom a pomocníkom. Tak nám ho predstavil Ježiš. Veľkodušne a láskavo prisľúbil ľudom zvláštnu ochranu a stálu pomoc.
Božie prisľúbenie sme dostali vtedy, keď Ježiš Kristus uzavrel novú a večnú zmluvu medzi Bohom a ľuďmi a potvrdil ju svojou   krvou.
Boh je naším spojencom a pomocníkom preto, lebo s nami uzavrel zmluvu, ktorou sa nám zaviazal pomáhať. K Božej zmluve sme sa pripojili pri svätom krste. Krstným sľubom sme dali Bohu svoje ÁNO. Odvtedy isté a neodvolateľné Božie prisľúbenia patria aj nám.
Naše spojenectvo s Bohom spočíva v tom, že nám Pán Boh ustavične pomáha a ochraňuje nás, ako nám prisľúbil, ak zachovávame krstné sľuby a plníme jeho prikázania.
Pán Boh nám pomáha hlavne svojou milosťou, ale aj prostredníctvom živých bytostí- anjelov a dobrých ľudí.
Na Boha sa môžeme vo všetkom spoľahnúť, lebo je verný v plnení svojich prísľubov. On ešte nikdy nikoho nesklamal. Zárukou jeho vernosti je predrahá Kristova krv, ktorou potvrdil novú a večnú zmluvu medzi nami a Bohom.
Garanciou splnenia prisľúbení je Božia všemohúcnosť a jeho nekonečná láska.

„Nič nemôže (ak posilniť našu vieru a nádej, ako keď sme vo svojom srdci pevne presvedčení, že Boh môže všetko. Lebo keď ľudský rozum spozná, že Boh je všemohúci, ľahko a bez zaváhania bude súhlasiť so všetkým, čo treba veriť, aj keby to bolo veľké a obdivuhodné a prevyšovalo by to poriadok a zákony prírody.“ (KKC, 274)

Boh prejavuje svoju všemohúcnosť, keď nás odvracia od našich hriechov a svojou milosťou obnovuje s nami priateľstvo: „Bože, ty najviac prejavuješ svoju všemohúcnosť, keď sa zmilúvaš a odpúšťaš.“ (KKC, 277)

„Kedykoľvek ma popadne strach, spolieham sa na teba. Na Boha, ktorého slovo velebím, na Boha sa ja spolieham a nebojím sa: veď čože mi môže urobiť človek?" (Ž 56, 4-5)
„Kto má Boha, tomu nič nechýba: Boh sám stačí.“ (sv. Terézia z Avily)