ÚCTA K ČLOVEKU A LÁSKA K PRAVDE
(ÔSME BOŽIE PRIKÁZANIE)

■    Nebudeš krivo svedčiť proti svojmu blížnemu.
Osobitným Božím darom, potrebným k životu človeka ako rozumového tvora, je pravda. Poznanie a vlastnenie pravdy uľahčuje ľudský život na zemi. Pravda nám pomáha rozvíjať život a napĺňať ho. Ôsme Božie prikázanie vychováva v nás správny vzťah k pravde ako k veľkej hodnote, ktorá obohacuje človeka a napomáha pokojné spolužitie ľudí na zemi. Toto prikázanie nás tiež vedie k plnému rešpektovaniu ľudskej dôstojnosti a k pestovaniu vzájomnej úcty medzi ľuďmi.
Hlavné povinnosti tohto prikázania sú: - milovať a hovoriť vždy pravdu; - dodržať dané slovo; - zachovať zverené tajomstvo; -  rešpektovať ľudskú dôstojnosť; - chrániť česť svoju a blížneho; - dať bratské napomenutie.
Ôsme Božie prikázanie od nás žiada najprv lásku k pravde. Láska k pravde je totožná s láskou ku Kristovi, lebo on je Pravda. Láskou k pravde prehlbujeme a dosvedčujeme svoju lásku k Bohu a ľudom. Láska k pravde predpokladá učenlivosť a túžbu poznávať. Dostupnosť pravdy pre všetkých umožňujú informácie. Majú byť nosičmi pravdy a nikdy nie klamú. Človek musí vedieť informácie kriticky hodnotiť a vyberať z nich, aby sa nestal obeťou manipulácie. Masmédiá majú stáť v službe pravdy. Každý má právo na pravdivé informácie. Znesvätením pravdy je hriech klamstva.
Mať dobré meno u ľudí znamená, že ľudia o nás dobre zmýšľajú, hovoria a vážia si nás. Dobré meno voláme aj dobrá povesť alebo česť. Každý človek má nárok na úctu a dobré meno medzi ľuďmi. Dôstojnosť každej ľudskej osoby je odvodená z toho, že je stvorený na Boží obraz.
Proti ľudskej dôstojnosti sa prehrešuje každý, kto zneváži druhého človeka: potupovaním, diskrimináciou, výsmechom, a najmä znevážením jeho dobrého mena ohováraním alebo osočovaním. Hovoriť o chybách ľudí so zlým úmyslom je ohováranie. Vymýšľať chyby blížneho a rozširovať ich je osočovanie. Ak sme niekomu narušili dobré meno, sme povinní urobiť nápravu!
Bratské napomenutie je upozornenie blížneho, že robí chybu s úmyslom pomôcť mu, a tak ho ochrániť pred hriechom. Je to prejav lásky k blížnemu, preto sa má konať láskavo, ohľaduplne a s trpezlivosťou.

Pravdivosť alebo pravdovravnosť je čnosť, ktorá spočíva v tom, že sa človek prejavuje pravdivý vo svojich skutkoch a svojimi slovami hovorí pravdu, pričom sa vystríha dvojtvárnosti, pretvárky a pokrytectva. (KKC, 2505)